![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEjmGVXpKrc981_1G2HDBvWLJOaEQ8Rq0t-DJjUeirB1CogkDpriF-qFthrkwTdU-Cq083WO9pk4RaMa8eyRQ_hRzmg1Q1lqv5nvXg4jnzSWmNzKMfmcMDCSwxSZjrLj5J7nQl_Ap6WwaEY/s400/2698237.08e001af.500.jpg)
Douazeci si patru, mai, doua mii opt. De atunci si pana acum a curs multa apa la robinet. De atunci si pana acum blogul meu a crescut. In ochii mei cel putin. Si nu ca numar de vizitatori(cred ca am vreo cinci fani adevarati, restul intra din intamplare).
Zambesc si-mi fac cruce. Ma amuz de primele postari. Ma amuza si ceea ce gandeam atunci cand am postat chestiile alea. Apoi au urmat prime texte. Vorba aia: "ce texte ai in tine".
Partile mele de suflet sunt "Dialogurile imaginare". Acolo fac ipoteze, presupun si las putin imaginatia sa functioneze. Adaptez situatii reale, situatii care as vrea sa fie reale, si situatii care nu vor fi niciodata reale.
Iar apoi sunt acele texte care nu au nici o legatura cu realitatea. Atunci imi pun gandurile logice in stand-by, pornesc imaginatia la 110% si ma las dus de vant. Pana ma dor degetele sau pana nu mai am chef. SI, ca s-o spun p-aia dreapta, textele astea sunt cele mai gustate.
Asadar si prin urmare... Am scris mult, am aberat si mai mult, uneori am pus suflet, alteori v-am pus un zambet pe fata. Pana la urma e bine. Sper.